(untitled) (Engrami, 2021)
Pandemija COVID-19 nažalost za mnoge postaje traumatična, o čemu naročito pišu autori iz SAD i Izraela, i koja se i u našoj sredini često tako ispoljava, suočilo nas je, na ličnom i kolektivnom nivou, sa krizom kao šansom i izazovom za nastanak i produbljivanje svesti o bazičnim vrednostima u životu, za nastanak i produbljivanje osećanja zahvalnosti za bazične stvari koje u životu imamo, ali i za analitičku proradu ranijih i najranijih ličnih i kolektivnih trauma koje je sadašnja trauma izvukla na površinu i omogućila da im priđemo. Posvećenost u radu sa pacijentima podrazumeva da održavamo nas psihički svet i psihički svet naših pacijenata da sve vreme rade zajedno, pa i pre, posle i za vreme turbulencija. Taj rad uključuje otkrivanje životnih snaga pacijenta zato što je posebno u kritičnom, kriznom, stresnom dobu uloga kreativnosti suštinska. Krativnost psihoterapeuta se takođe menja pod uticajem pandemije, kao i njegova/njena sposobnost prorade sopstvenih anksioznosti i straha od smrti. Zato sada, tokom ove krize, nesvesnom dajemo više nego ikad svoje mesto. Važno je da sve vreme održavamo i negujemo slušanje nesvesnog sa našim pacijentima. Ovo je osnovni princip u susretu sa traumom, a sadašnja pandemija pruža šansu da se ponovo prorade sve traume.