Časopis Napredak objavljuje radove iz oblasti političke teorije i prakse.
Fondacija za srpski narod i državu, Beograd
Између холивудског сјаја и бирократског сивила: филм као средство утицаја на јавномнењску детерминанту спољне политике
Филм представља моћно оружје којим се може утицати на јавно мнење. Рад, стога, посматра тај медиј и његов утицај на обликовање спољне политике, на одређење курса по коме ће се кретати држава у међународним односима. Додатно, истражује се какви модели филма варирају по питању утицаја на јавно мнење, али и како утичу на ставове јавности о одређеним темама. Излажу се теоријски основи одредница спољне политике, јавног мнења, филма са циљем утврђивања њиховог заједничког пресека, односно начина на који филмски медиј може посредовано, преко јавног мнења, утицати на спољну политику. Хипотезом је филм постављен на једно од најважнијих места приликом утицаја на јавномнењску детерминанту спољне политике, док су делимично представљени и ефекти које он може имати на јавност.
Друштвена моћ и ново разумевање света у добa вештачке интелигенције
Индопацифичка стратегија и Европа – од политике преко одбране и економије до културне и дипломатије вештачке интелигенције. Пример Чешке Републике
Последњих деценија пораст важности региона Индопацифика, који је постао не само нови геополитички и геоекономски него и геотехнолошки центар, довео је до низа активности како појединих држава, тако и саме Европске уније и њених чланица, што је резултирало доношењем низа стратегија за Индопацифик још током друге деценије 21. века. Исти процес настављен је и у текућој, трећој деценији. Због свог значаја, донете стратегије убрзо су постале предмет проучавања, при чему се у последње време у фокусу налази управо анализа активности појединих држава. Овом приликом пажњу смо поклонили истраживању активности Чешке Републике, која је своју стратегију донела 2022, непосредно након доношења Стратегије Европске уније за Индопацифик (2021), да би затим поменути регион у званичној политици ове државе своје место нашао и у Концепту спољне политике (2025), као и у Националној сајбер сигурносној стратегији (2025).
Драгош Калајић – Српско критичко становиште о западној култури и цивилизацији
Сажетак: Кроз приказивање новинских текстова Драгоша Калајића који за предмет имају рат, као и наглашавањем Калајићевог учешћа у ратним сукобима током 1992–1995. године, аутор настоји да укаже на базични корпус вредности који је Калајића водио кроз живот и који је ватрено бранио, као и на виши, књижевни квалитет његових ратних репортажа. Анализирајући Калајићево разумевање рата и места које писцу у рату припада, аутор даје јасну слику Калајићевог „идеалног“ ратног извештача, „писца бога Марса“. Посебну пажњу поклања Калајићевим запажањима у вези са карактером и духовном снагом бораца, који су главни носиоци вредности о којима оставља траг. У закључку аутор даје и личну процену квалитета Калајићевих ратних забележака, али и карактера ратног извештача-писца који иза њих стоји.
Макијавелијев Владар: нови поглед. Хуманистичка критика и етика објективног истраживања
У раду се показује да је за разумевање правог значаја Макијавелијевог Владара неопходна реконструкција историјског контекста ренесансе на прелазу из 15. века у 16. век. Посебну пажњу захтева учење хуманиста о врлом човеку (vir virtutis) и жанр „огледала за владара“ („mirror for prince“) који је oтуда проистекао. У том контексту постаје разумљива хуманистичка критика Макијавелија која је остала утицајна све до 20. века. Супротно томе, интерпретација изнета у овом раду тврди да је Макијавели први увео принцип објективности, касније познат као принцип вредносно неутралног истраживања. Усвајањем овог става Макијавели постаје зачетник политичке науке, јер без овог принципа дисциплина као таква не би била могућа. Поступајући према овом принципу био је објективан и довољно храбар да представи позитивну истину о политици. Тиме је заслужио да се рехабилитује од устаљених оптужби и коначно буде признат као непристрасни истраживач природе политике, што досадашња критика није била у стању да учини.
Спаљивање отпада представља контроверзну тему, чак и у технолошки развијеним и високоиндустријализованим земљама. Услед комплексности ове проблематике, неопходно је приступити анализи са шире перспективе, која обухвата све релевантне аспекте процеса инсинерације. Овај рад разматра не само технолошке димензије него и институционалне услове који подржавају примену хијерархије у управљању отпадом, као и принципе близине и самодовољности. Посебна пажња посвећена је енергетском искоришћењу отпада применом различитих технологија инсинерације и коинсинерације, са фокусом на механизме који омогућавају контролу и смањење емисије штетних материја.
(Траги)комедија забуне: двојник државе и студентски пленуми
Рад се заснива на претпоставци да је радничко самоуправљање као пут напуштања „монопола за поседовање власти“ државних и партијских органа развило хибридни модел „двојника државе“ као југословенску претходницу анархолибералне идеје одумирања државе, односно да је самоуправно непосредно (директно) одлучивање и финансирање друштвених делатности од заједничког интереса зачетак директне демократије пленума током студентске блокаде универзитета. Циљ истраживања је да сагледа мапу пута југословенског либералног модела „двојника државе“ који се развио у западноцентрични постјугословенски модел непосредне демократије пленума као алтернативног облика грађанског активизма на факултетима и универзитетима у Србији. Методологија истраживања је заснована на компаративној историјској анализи модела двојник државе у сфери друштвених делатности, почев од радничког самоуправљања. Емпиријска истраживања се односе на алтернативни систем ванинституционалног одлучивања студентских пленума на универзитетима у Србији подржаних од стране универзитетских професора и заинтересованих друштвених група који је артикулисао кризу демократизације и институционализације кроз увођење партиципативне, непосредне, односно директне демократије пленума.
Мобилност војних снага као изазов Европске уније у области одбране
У раду је анализирано шта су били покретачи за разматрање и у којој мери је Европска унија унапредила мобилност војних снага у Европи. Мобилност војних снага омогућава ефикасан, благовремен и безбедан транспорт и распоређивање војног особља, наоружања и војне опреме за потребе извођења мисија, операција, вежби или свакодневних активности. Сукоб између Русије и Украјине указао је на хитну потребу да се знатно унапреди мобилност војних снага унутар и изван Уније реализацијом пројеката који се односе на војну мобилност и развојем транспортне инфраструктуре двоструке намене у оквиру транс-европске транспортне мреже. Слободно кретање војних снага у Европи, без икаквих препрека, питање је које има стратегијски значај како за ЕУ, тако и за НАТО. Ипак, закључено је да тренутно стање саобраћајних комуникација није на задовољавајућем нивоу, те у складу с тим ЕУ (и НАТО) предузимају опсежне мере да створе услове за потпуно несметано кретање сопствених војних снага. Закључци у раду изведени су доминантно употребом методе анализе и компаративне методе. Подаци су прикупљани квалитативном анализом садржаја релевантних докумената и изјава, а излагање је претежно хронолошко. У дисциплинарном погледу чланак се темељи на науци о међународним односима, претежно на спољнополитичкој анализи.
Кад историја заћути геополитика проговара
Геополитичка обележја положаја Србије и српског народа у савременим међународним односима
Аутор у раду анализира геополитичка обележја положаја Србије и српског народа у контексту актуелних међународних околности, са фокусом на руско-украјински сукоб. Геополитичка обележја која ће бити предмет анализе јесу: чворност, граничност и фрагментираност будући да је реч о парадигматичним обележјима балканског простора. Имајући то у виду, у раду ћемо дефинисати наведена обележја да бисмо у даљим корацима могли да их анализирамо у одређеним контекстима. Посебно ћемо анализирати како један односно други утичу на сукоб, те на основу тога извести синтезу и приказати како се њихове последице рефлектују на положај Србије и српског народа. Осим метода дескрипције, анализе и синтезе, користићемо и геополитички метод ради разумевања сложене узрочно-последичне везе политичког и просторног у актуелном контексту. Претпоставка је да актуелни сукоби усложњавају геополитичка обележја положаја Србије и српског народа и отежавају међународну позицију између Истока и Запада.
Прави мултилатерализам: концептуални развој, суштина и кинеска пракса
Данас се широм света дешавају снажне промене без преседана током последњег века, а глобално управљање суочава се са све већим бројем изазова. Међународна заједница мора да унапреди глобално управљање путем правог мултилатерализма. Ипак, унилатерализам и хегемонизам поткопавају мултилатерализам, који због тога наилази на огромне препреке. Кина активно промовише и примењује прави мултилатерализам, концепт који је сама предложила, усавршила и развила. Основни принципи правог мултилатерализма обухватају подржавање правичности и правде, сталну отвореност и инклузивност, поштовање циљева и принципа Повеље УН, промовисање свеобухватног саветовања, удруженог доприноса и заједничке користи, као и одржавање корака с временом. Кина примењује прави мултилатерализам кроз конкретно деловање, на пример кроз идеју заједнице са заједничком будућношћу за човечанство, подржавање система УН, унапређење мултилатералних механизама, обезбеђивање квалитетних међународних јавних добара и промовисање законских оквира у глобалном управљању.
Оживљавање Монроове доктрине – Трампов поход на Панаму, Канаду и Гренланд
Предмет истраживања у овом раду јесте спољна политика новоизабраног америчког председника Доналда Трампа према деловима западне хемисфере – конкретно према Панами, Канади и Гренланду, које отворено претендује да припоји Сједињеним Америчким Државама. Полазна хипотеза истраживања је да Доналд Трамп жели да оживи Монроову доктрину формулисану још 1823. године према којој Сједињене Државе треба да буду неупитни геополитички господар западне хемисфере. Резултати истраживања показују да, упркос помпезним најавама Доналда Трампа да ће територијално проширити своју земљу, током првих шест месеци његовог мандата нису предузети значајнији кораци у том правцу. У истраживању смо се користили историјском методом, методом анализе и методом студије случаја.
35 година након пада Берлинског зида: последице и савремене тенденције
У раду се посматрају савремени процеси у Европи, три и по деценије након пада Берлинског зида. Временска дистанца пружа повољније услове да се, коришћењем историјског и компаративног те синтетичко-аналитичког метода, свестраније сагледају Берлински зид и његова улога, као и узроци пада реалног социјализма, те процеси који су уследили. Рад је подељен у три целине: први део се бави демистификацијом Берлинског зида и његове историјске улоге од времена његове изградње до рушења; други део се бави анализом непосредних и дугорочних последица пада Берлинског зида, а трећи видовима промена и њиховим тенденцијама у Европи. Закључак рада синтетише сазнања сва три поглавља и даје критички приказ савременог стања ствари на европском континенту.
Међународна сарадња у смањењу ризика од катастрофа у региону Југоисточне Европе
Различите врсте природних и антропогених катастрофа све су бројније у савременом „друштву ризика“, а њихове последице све су веће, тако да често превазилазе могућности за одговор не само на локалном него и на националном нивоу. Све ово чини нужним различите облике међународне сарадње у смањењу ризика од катастрофа и управљању ванредним ситуацијама. Осим глобалних организација, значајну улогу у смањењу ризика од катастрофа имају и институционални организациони облици, који се јављају у ЕУ и њеним појединим регионима. У региону Југоисточне Европе, иначе склоном кризама, постоји само једна регионална иницијатива – DPPI и Међународна комисија за слив реке Саве (Савска комисија). Свакако да постоје и потреба и могућност за унапређење постојећих, као и за осмишљавање других институционалних аранжмана, који би унапредили капацитете ових земаља за управљање ризиком од катастрофа.
Геополитичке концепције: дефинисање и значај
У практичном смислу геополитика се манифестује кроз геополитичке концепције. Ове концепције су стратегијске представе, које се заснивају на географским (друштвеногеографским и физичкогеографским) и политичким индикаторима, значајним за обликовање одређених циљева. У овом раду објашњавају се дефиниција и значај геополитичких концепција, као и неопходни услови за њихову легитимизацију. У том контексту, за разумевање појединих геополитичких концепција (односно за разумевање константи на којима су концепције утврђене) нужно је познавати историјске процесе дугог трајања који такође обликују колективне стратегијске представе. Нелигитимне геополитичке концепције не могу бити успешне, нити трајати у времену, што је суштински супротно циљевима геополитике. Због тога се намеће закључак да успешне геополитике не могу бити засноване на било каквим ad hoc акцијама, већ подразумевају стратешко промишљање, дугорочно планирање и мултидисциплинарни приступ у осигуравању интереса државе и народа који државу твори.
У раду се разматра актуелна геополитичка проблематика која може имати далекосежне последице на установљавање будућег поретка моћи у међународним односима, али и на саме геополитичке силе. У раду ће првенствено бити анализирана постојећа и потенцијална кризна жаришта, али и промене које су настале након ступања на дужност председника САД Доналда Трампа као и антиципација могућих резултата и последица промена које је отворио својим другим председничким мандатом. Такође, пажња ће бити усмерена и на анализу тренутне позиције великих геополитичких сила као статусно већ доказаних ривала, такмаца и оспораватеља вишедеценијске доминације и хегемоније атлантистичког Запада. Настојаћемо да дамо одговор и на питање о могућем крају ере глобализације и евентуалном настанку постглобализацијског поретка.
Саслушање генерала Филипа Мориона у Народној скупштини Француске
Студије стрипа као свеобухватни културноисторијски увид и модел за будућност
Улога Института за политичке студије у француско-српској научној сарадњи и културној дипломатији
Франкофонија је изузетно значајна за развој не само „културне дипломатије” него и све обимније научне сарадње, спровођења заједничких пројеката, активности и размене знања с Републиком Србијом, али и читавим регионом Западног Балкана. Циљ истраживања је утврдити обим, резултате, али и перспективе сарадње Института за политичке студије као једног од најистакнутијих актера у научним, стручним и културним односима са француским научноистраживачким и образовним институцијама. Аутор је у припреми истраживања користио анализу садржаја и ограничено посматрање са учествовањем. Закључак је да је Србија једна од кључних држава у региону за изградњу научне сарадње са Француском и да, с врло лимитираним средствима која се издвајају за финансирање друштвено-хуманистичких наука en générale, Институт за политичке студије успева да разменом знања, публикацијама и спровођењем заједничких пројектних активности одржи имиџ доброг партнера.
Писмо једног путника председнику Републике
Овај чланак говори о наслеђу црногорског сликара Дада (Миодраг Ђурић, 1933–2010), који је највећи део своје каријере и живота провео у Француској, у контексту јављања нових наратива у историји уметности који већу видљивост дају уметницима који не потичу са Запада. Кроз сложену и плодну везу између култура Истока и Запада, изузетну ретроспективу уметникових слика у Галерији САНУ 2024. године и рестаурацију његовог in situ ремек-дела Орпељери, његове „Гернике у боји“, аутор показује Дадову крајњу савременост. Нови увиди, не само у историји уметности већ и у естетици, филозофији и књижевности, потврђују фасцинантан одјек Дадових дела у наше време.
Жорж Клемансо и српско национално питање
У раду смо разматрали личност Жоржа Клемансоа (Georges Clemenceau), истакнутог француског државника и његов однос према Србији и српском народу током прве две деценије 20. века, с посебним освртом на период Првог светског рата. С нарочитом пажњом разматрали смо питања као што су Клемансоова балканска политика, однос према Солунском фронту, југословенској идеји као и околностима под којима је дошло до признања Југославије на мировној конференцији у Паризу. Рад је написан на основу извора и литературе француске и српске провенијенције.
Контекст и последице ванредних парламентарних избора у Француској 2024. године: Успон актера са десног и левог спектра политичког деловања
Председник Француске Емануел Макрон после лошег изборног резултата његове политичке опције на изборима за Европски парламент, одлучио је да распише ванредне парламентарне изборе. Овакав потез је несвакидашњи за функционисање политичког система у Француској јер се у тој држави не одржавају често ванредни парламентарни избори. Незадовољство бирача различитим одлукама Макрона током његова два председничка мандата искористиле су политичке опције са десног и левог спектра политичког деловања за увећање свог рејтинга. Међутим, захваљујући изборном систему и постизборним калкулацијама, политички покрет који предводи Макрон задржао je одређену врсту политичке снаге у парламенту, односно опозициони актери нису у могућности да формирају већину која би довела до кохабитације, која није забележена од 2000. године, када је скраћивањем мандата председника са седам на пет година дошло до спајања председничких и парламентарних избора у исту годину. Расписивањем ванредних парламентарних избора, уколико би се убудуће одржавали у редовном периоду, избори се раздвајају и постоји већа могућност за стварање кохабитације у наредном периоду. Начин на који ће француски политички систем функционисати у тој ситуацији, као и у ком смеру ће ићи даљи раст популарности политичких опција на десном и левом спектру биће анализирани и испитани у овом раду.
Француска и геополитика: сложена прича коју угрожава чланство у ЕУ и НАТО
Аутор се у раду бави француском геополитиком, односно тренутном позицијом Француске у контексту чланства у Европској унији и НАТО. Претпоставка од које се полази у раду јесте да чланство у наведеним организацијама ограничава француску позицију и могућности за реактуелизацију француске геополитике, која је у првом плану имала националне интересе и суверенитет државе. Имајући у виду да су ЕУ и НАТО претња истинској француској геополитици, аутор у првом делу рада образлаже своју тезу, најпре у контексту положаја Француске у ЕУ и НАТО, а потом и у односу на идеологију позитивистичког либералног интернационализма. У другом делу рада аутор анализира увођење геополитике у француски образовни систем и препознаје предности и недостатке у самом систему. На крају, аутор нуди решење за утемељење француске геополитичке мисли, која би требало да се заснива на славној историји и патриотској елити.
Утицај Француске на спорт у Краљевини Србији
Борећи се за независност у XIX веку Србија је физичку културу посматрала првенствено кроз способност војника или припрему будућих војника. Из наведених разлога војне структуре су све до Великог рата имале доминантан утицај на појаву и развој физичког вежбања. Остварена независност и подизање кнежевине у ранг краљевине подстакле су српско друштво на значајне промене у различитим друштвеним областима. Физичка култура је такође доживљавала позитивне промене од 80-их година XIX века. С доласком Шарла Дусеа, белгијског учитеља мачевања, крајем XIX века у Србију, српско друштво се упознало са француском методом мачевања. Дусеови ученици промовисали су мачевалачки спорт у Краљевини Србији, али и у Краљевини Југославији. Са циљем усавршавања из физичке културе почетком XX века у француску школу борења Жоанвил упућен је официр Драгомир Николајевић. Када се вратио са школовања Николајевић је радио на развоју соколства и олимпијског покрета. Прихватањем идеја барона Кубертена, Краљевина Србија се сврстала у ред малобројних земаља које су прихватиле олимпизам пре Великог рата. Утицај Француске на почетке спорта у Краљевини Србији био је основа за даље напредовање физичке културе на територији Републике Србије, али и шире у региону.
Трговинско-инвестициони односи Републике Србије и Републике Француске – савремени трендови
Трговинско-инвестициони односи између Србије и Француске представљају важан аспект свеукупне билатералне сарадње између две државе. Полазећи од историјата економских односа од 1878. до данас, истраживање спроведено за потребе овог рада обухвата анализу савремене трговине и инвестиција. Методологија укључује квалитативну и дескриптивну анализу, засновану на подацима међународних и националних институција. Резултати показују стабилну и динамичну трговинску размену, са значајним растом француских страних директних инвестиција у Србију. Нови аспекти оваквог истраживања укључују пре свега свеобухватну анализу тренутних трендова и изазова у анализираним областима билатералне сарадње. Рад се закључује истицањем оптимистичке перспективе за даљи развој билатералних економских односа између две државе.