Vojnotehnički glasnik / Military Technical Courier
Vojnotehnički glasnik jeste multidisciplinarni naučni časopis Ministarstva odbrane i Vojske Srbije. Izdavač časopisa je Univerzitet odbrane u Beogradu. Časopis objavljuje naučne i stručne članke iz oblasti osnovnih istraživanja (matematike, računarskih nauka i mehanike) i tehnološkog razvoja (elektronike, telekomunikacija, informacionih tehnologija, mašinstva, materijala i hemijskih tehnologija), kao i tehničke informacije o savremenim sistemima naoružanja i savremenim vojnim tehnologijama.
Vojnotehnički glasnik omogućava otvoreni pristup i, u skladu sa preporukom CEON-a, primenjuje Creative Commons odredbe o autorskim pravima: Autori koji objavljuju u Vojnotehničkom glasniku pristaju na sledeće uslove: Autori zadržavaju autorska prava i pružaju časopisu pravo prvog objavljivanja rada i licenciraju ga Creative Commons licencom koja omogućava drugima da dele rad uz uslov navođenja autorstva i izvornog objavljivanja u ovom časopisu. Autori mogu izraditi zasebne, ugovorne aranžmane za neekskluzivnu distribuciju rada objavljenog u časopisu (npr. postavljanje u institucionalni repozitorijum ili objavljivanje u knjizi), uz navođenje da je rad izvorno objavljen u ovom časopisu. Autorima je dozvoljeno i podstiču se da postave objavljeni rad onlajn (npr. u institucionalnom repozitorijumu ili na svojim internet stranicama) pre i tokom postupka prijave priloga, s obzirom da takav postupak može voditi produktivnoj razmeni ideja i ranijoj i većoj citiranosti objavljenog rada (up. Efekat otvorenog pristupa).
Sva prava zadržana (c) 2026 Vladan Anicijevic
Eksperimentalna procena akustičnih uticaja topovske paljbe na posadu
Uvod/cilj: Buka koja nastaje kao posledica opaljenja iz artiljerijskog naoružanja može imati izuzetno štetno dejstvo na korisnike - posadu. Predmet ovog rada je merenje i analiza izmerenih nivoa buke na pojedinom naoružanju koje se koristi u Vojsci Srbije. Metode: Analiza i poređenje rezultata su izvršeni prilikom dejstva iz sredstava sa različitim kalibrima naoružanja. Takodje, razmatran je i aspekt uticaja i rizika na posadu koja je izložena navedenim fizičkim pojavama. Rezultati: Rezultati ispitivanja akustičnih parametara u odnosu na dostupne kriterijume pokazuju da je posada na pojedinim vozilima izložena većem nivou buke od dozvoljenog. Zaključak: Svi izmereni nivoi buke prelaze propisanu graničnu vrednost. Na osnovu dobijenih rezultata može se dalje raditi na smanjenju negativnih fizičkih pojava kao i na obezbeđenju adekvatne opreme za zaštitu posade.
Sva prava zadržana (c) 2026 Dragan R. Stojadinović
Primene proširene Darboove teoreme o fiksnoj tački na frakcione diferencijalne jednačine sa konačnim kašnjenjem
Uvod/cilj: Cilj rada je proučavanje postojanja blagih rešenja problema početne vrednosti Darbuovog problema za parcijalne hiperboličke frakcione diferencijalne jednačine pomoću Kaputovog izvoda sa konačnim kašnjenjem u Frešeovim prostorima. Metode: U analizi se koriste Darboova teorema o fiksnoj tački i pojam mere nekompaktnosti kako bi se utvrdilo postojanje rešenja svođenjem istraživanja na dokazivanje postojanja i jedinstvenosti fiksnih tačaka odgovarajućih operatora. Rezultati: Postojanje blagih rešenja posmatranih parcijalnih hiperboličkih frakcionih diferencijalnih jednačina je dokazano pod odgovarajućim uslovima. Primenljivost teorijskih rezultata je ilustrovana primerom. Zaključak: U radu se razmatraju dovoljni uslovi za utvrđivanje postojanja i jedinstvenosti rešenja Darbuovog problema primenom Darboove teoreme o fiksnoj tački na neograničenom intervalu. Istraživanje pruža metodološki okvir za analizu sličnih problema i doprinosi širem razumevanju blagih rešenja u frakcionom računu i funkcionalnoj analizi. Dobijeni rezultati nude potencijalne primene za istraživače koji se bave frakcionim diferencijalnim jednačinama u beskonačno-dimenzionalnim prostorima.
Sva prava zadržana (c) 2026 Helal Mohamed
Prirodna konvekcija i stvaranje entropije unutar porozne kvadratne šupljine sa neravnim vertikalnim zidovima u četiri režima zagrevanja
Uvod/cilj: Ovaj rad proučava prirodnu konvekciju unutar porozne šupljine sa neravnim vertikalnim zidovima, sa težištem na ispitivanju uticaja različitih režima zagrevanja. Model se sastoji od kvadratne šupljine sa sinusoidnim neravninama na vertikalnim zidovima. Šupljina ima kvadratni poprečni presek, a neravnine su opisane sinusoidnom talasnom funkcijom sa određenom amplitudom i talasnom dužinom. Levi vertikalni zid šupljine održava se na konstantnoj niskoj temperaturi, dok je donji zid podvrgnut različitim profilima zagrevanja, uključujući linearno, konstantno, parabolično i sinusoidno zagrevanje. Izbor ovih različitih režima zagrevanja ima za cilj da ispita kako se ponašanje prenosa toplote menja u svakom režimu. Gornji i desni zid se smatraju adijabatskim. Metode: Uticaj metoda zagrevanja i Darsijevog broja na strujanje fluida i prenos toplote pri visokom Rejnoldsovom broju analizira se numerički. Rezultati: Rezultati pokazuju da svi profili zagrevanja stvaraju različite termičke gradijente koji utiču na jačinu vrtloga i složenost strujanja. U radu se ispituje i nepovratno ponašanje sistema sa fokusom na stvaranje entropije usled prenosa toplote i viskoznog trenja, a radi procene termodinamičke efikasnosti šupljine. Zaključak: Cilj studije je da pruži sveobuhvatno razumevanje kako uslovi zagrevanja, promena permeabilnosti i konvekcija pri visokom Rejnoldsovom broju utiču na termičku i fluidnu dinamiku u poroznim šupljinama, kao i implikacije za unapređenje performansi sistema za upravljanje toplotom u praktičnim inženjerskim primenama.
Sva prava zadržana (c) 2026 MAACHE Mouna
Višeatributivni pristup za unapređenje procesa održavanja u remontnim zavodima u fazi okruženju tip-2
Uvod / cilj rada: Cilj ovog istraživanja je određivanje prioriteta ključnih indikatora performansi (eng. KPI) na precizan i strukturiran način. Primenom modela odlučivanja koji se zasniva na višeatributivnoj fazi logici, operativni menadžment može identifikovati i prioritetno tretirati aktivnosti koje će u najkraćem mogućem roku poboljšati pouzdanost procesa održavanja, uz istovremeno smanjenje troškova. Metode: Relativna važnost potprocesa i vrednosti KPI procenjivana je korišćenjem unapred definisanih lingvističkih iskaza modelovanih pomoću intervalnih fazi brojeva tipa-2 (eng. IT2FNs). Ove procene su formulisane kroz okvir grupnog odlučivanja u fazi okruženju. Vektori težina određeni su pomoću fazi geometrijske sredine, dok je rangiranje KPI izvršeno primenom metode Taksonomije u kombinaciji sa IT2FNs, što predstavlja glavni naučni doprinos ovog istraživanja. Rezultati: Realni podaci prikupljeni iz jednog remontnog zavoda korišćeni su za testiranje predloženog modela. U istraživanju je uspešno modelovana neizvesnost u oceni KPI korišćenjem sedam unapred definisanih lingvističkih izraza mapiranih pomoću IT2FNs. Konzistentan vektor težina dobijen je kroz pristup fazi grupnog odlučivanja. Efikasno rangiranje KPI postignuto je kombinovanjem metode Taksonomije i IT2FNs, što je omogućilo identifikaciju najvažnijih oblasti za operativno unapređenje. Validacijom primene potvrđena je sposobnost metode da pruži jasne prioritete za unapređenje pouzdanosti uz smanjenje troškova. Zaključak: Ključni doprinosi ove studije su: (i) upotreba pravila fazi algebre sa IT2FNs za određivanje grupne korisnosti, i (ii) integracija metode Taksonomije sa IT2FNs u cilju unapređenja procesa odlučivanja.
Sva prava zadržana (c) 2026 Vladimir Milovanović, Aleksandar Aleksić, Snežana Nestić, Nikola Komatina, Vlada Sokolović, Marjan Milenkov
Eksperimentalno određivanje površinske emisivnosti za komponente vojne opreme i poređenje sa referentnim podacima
Uvod/cilj: Cilj ovog rada bio je da se ispita emisivnost materijala relevantnih za Vojsku Srbije i oceni njihova uloga u upravljanju infracrvenim potpisom i efektivnosti kamuflaže. Emisivnost je kritičan parametar koji utiče na termičku detektabilnost objekata, jer površine sa većom emisivnošću emituju više infracrvenog zračenja i samim tim postaju vidljivije za termovizijske sisteme. Metode: U ovoj studiji, vrednosti emisivnosti tekstila, drveta, metala i polimernih komponenti izmerene su termografskom metodom FLIR. Primenjeni pristup se pokazao brzim i pouzdanim, sa rezultatima koji su u skladu sa utvrđenim referentnim podacima. Rezultati: Razlike između klasa materijala bile su očigledne: tekstil i polimeri generalno pokazuju visoku emisivnost, metali imaju niže vrednosti jako zavisne od obrade površine, dok drvene komponente ostaju visoko emitivne i samim tim više izložene detekciji. Ovi rezultati potvrđuju da emisivnost zavisi od tipa materijala, završne obrade površine i premaza. Zaključak: Rezultati pružaju sveobuhvatan skup podataka za materijale relevantne za vojnu upotrebu i naglašavaju praktičnu važnost karakterizacije emisivnosti u razvoju efektivnih kamuflažnih strategija. Integrisanjem preciznih podataka o emisivnosti u modelovanje infracrvenog potpisa, postaje moguće optimizovati dizajn kamuflaže i produžiti operativnu upotrebu smanjenjem verovatnoće detekcije na bojnom polju.
Sva prava zadržana (c) 2026 Lazar Lazarević, Nebojša Hristov, Damir Jerković, Darko Latinkić, Mihael Bučko
Poboljšanje performansi muljevitog peska primenom cementa i vlaknaste armature: studija mehaničkog ponašanja
Uvod/cilj: Cilj ovog rada je valorizacija lokalnog materijala iz zapadnog regiona Alžira za potencijalnu primenu u izgradnji puteva. Glavni cilj je ispitivanje uticaja dodavanja sintetičkih polipropilenskih vlakana i prirodnih biljnih vlakana Alfa u različitim količinama (0%, 0,3%, 0,6% i 0,9%) na čvrstoću muljevitog peska stabilizovanog sa 4% cementa. Metode: Ispitivanje se vrši testovima jednoaksijalne (nekonfinovane) čvrstoće i nekonsolidovanim nedreniranim triaksijalnim testovima. Ispitivanja se sprovode na mešavinama sastava tlo–vlakna–cement koje su statički zbijene u uslovima standardnog Proktorovog optimuma (SOP) (dmax = 17 kN/m³ i wopt = 16,6%) i očvrsle su na otvorenom u vremenskom periodu od jedan, sedam i 28 dana. Rezultati: Rezultati su pokazali značajno poboljšanje mehaničke čvrstoće tretiranog tla, uz promenu ponašanja pri lomu iz krhkog u duktilno. Dodatak 0,3% vlakana povećao je koheziju uz istovremeno smanjenje ugla unutrašnjeg trenja. Pored toga, uzorci ojačani vlaknima i cementom pokazali su veću krutost u poređenju sa netretiranim tlom. Takođe, najveća jednoaksijalna čvrstoća na pritisak postignuta je kombinacijom 0,9% vlakana i 4% cementa. Zaključak: Ojačavanje cementiranog muljevitog peska polipropilenskim i Alfa vlaknima značajno poboljšava njegovu mehaničku čvrstoću i krutost. Dodatak od 0,9% vlakana daje najveću čvrstoću na pritisak, uz efikasan prelaz ponašanja tla iz krhkog u duktilno. Ovi rezultati potvrđuju da je valorizacija lokalnih alžirskih materijala
Sva prava zadržana (c) 2026 Esma Halimi, Amal souad Bourokba, moulay smaine ghembaza, Abderlkader Hachichi
Vibracije sistema naoružanja na besposadnom kopnenom vozilu tokom kretanja
Uvod/cilj: U radu je predstavljen matematički model vibracija nosača naoružanja na malom besposadnom kopnenom vozilu ukupne mase do 70 kg sa naoružanjem. Konstrukcija ovih malih vozila slična je konstrukciji većih borbenih vozila: nosač je postavljen na gusenično šasijsko postolje ili postolje sa točkovima, što omogućava elevaciju i podešavanje azimuta naoružanja, a ako je omogućeno gađanje u pokretu, vibracije šasije utiču na ugaoni položaj cevi, te je isti potrebno stabilizovati. Vibracije šasije i delova nosača naoružanja nisu poželjna pojava, a rezultati simulacije vibracija pružaju projektovanje rešenja za njihovu eliminaciju. Metode: U radu su kreirani sistemi diferencijalnih jednačina koji opisuju vibracije sistema naoružanja i kretanje vozila po terenu, nakon čega je urađena simulacija vibracija u softveru u Matlab-Simulink. Dodatna ispitivanja su sprovedena u cilju merenja odstupanja ose kamere od centra mete, a rezultati eksperimenta su upoređeni sa rezultatima simulacije. Rezultati: Rezultati istraživanja pokazuju da na vibracije sistema naoružanja na besposadnim kopnenim vozilima utiče mnogo faktora, kao što su profil terena, karakteristike guma, sistem vešanja, kao i ukupne dimenzije, raspored i masa komponenti. Eksperimentalni rezultati merenja stabilnosti kamere tokom praćenja mete odgovaraju rezultatima simulacije u softveru Matlab-Simulink. Zaključak: Sistem matematičkih diferencijalnih jednačina besposadnog kopnenog vozila i model profila terena opisuju faktore koji utiču na vibracije sistema naoružanja tokom kretanja vozila. Matematički modeli omogućavaju promenu parametara, a time i simulaciju promena ugaonog položaja cevi u različitim uslovima unosa.
Sva prava zadržana (c) 2026 Viet Dung Bui, Martin Macko, Ba Ngoc Dang, Huu Nguyen Pham
Procena trajnosti valjanog betona sa recikliranim materijalima iz kolovoznih konstrukcija
Uvod/cilj: U ovom istraživanju se ispituje trajnost valjanog betona za kolovoze (eng. RCCP) sa dodatkom recikliranog asfaltnog betona (eng. RAP) kao delimične ili potpune zamene za prirodne agregate (eng. NA). Osnovni cilj je procena mogućnosti primene recikliranog asfaltnog betona u betonu za kolovozne konstrukcije sa stanovišta performansi i održivosti. Metode: Betonske mešavine su pripremljene sa četiri nivoa zamene recikliranog asfaltnog betona: 0%, 25%, 50%, 75% и 100%. Vrše se ispitivanja izdržljivosti, a sprovedene su i mikrostrukturne analize upotrebom skenirajuće elektronske mikroskopije (eng. SEM) i rendgenske difrakcije (eng. XRD) u cilju ispitivanja unutrašnjih promena pri hemijskom napadu. Rezultati: Ugradnja recikliranog asfaltnog betona poboljšala je otpornost na dejstvo kiselina i sulfata, posebno pri nivoima zamene do 50%. Iznad ove granice uočen je blagi pad performansi, iako su one ostale u prihvatljivim okvirima. Snimci skenirajuće elektronske mikroskopije pokazali su gušću matricu i bolje prianjanje između cementne paste i RAP agregata. Rendgenska difrakcija potvrdila je prisustvo stabilnih hidratacionih produkata i nakon izlaganja agresivnim rastvorima. Zaključak: Rezultati podržavaju upotrebu recikliranog asfaltnog betona kao održive i izvodljive alternative prirodnim agregatima u valjanom betonu za kolovoze. Pri optimalnim nivoima zamene, reciklirani asfaltni beton poboljšava trajnost, doprinosi zaštiti životne sredine, smanjuje građevinski otpad i omogućava ekonomski isplativa rešenja kroz upotrebu recikliranih materijala.
Sva prava zadržana (c) 2026 Fadhila Ali Kouadri, Mohamed Salhi, Toufik Boubekeur, Amar Benyahia, Alex Li, Boussad Abbès
Projektovanje i analiza elektromehaničkog senzora udara sa mehanizmom dejstva u svim pravcima i Holovim senzorom
Uvod/cilj: U radu se predlaže elektromehanički senzor udara za detonaciju granate koristeći mehanizam dejstva u svim pravcima u kombinaciji sa trajnim magnetima i Holovim senzorom. Nakon eksperimentalne verifikacije, koristi se matematički model za procenu uticaja strukturalnih parametara kao što su prag aktivacije, inercijalna masa i pozicija Holovog senzora na osetljivost upaljača. Studija pruža preporuke za optimalan dizajn senzora u cilju pouzdane aktivacije pod svim uglovima udara. Metode: U studiji se koristi kombinovani pristup za rešavanje zadataka. Dinamičke jednačine mehanizma dejstva u svim pravcima rešavaju se metodom Runge-Kuta, magnetno polje se simulira softverom FEMM 4.2, a promena Holovog napona tokom vremena se analizira u cilju procene osetljivosti upaljača u uslovima udara granate. Rezultati: Rezultati pokazuju da prag aktivacije ispod 80 mV pruža pouzdano funkcionisanje pod svim uglovima udara, sa brzinom udara koja nije već od 2,5 m/s. Masa inercijalnog tela ima značajan uticaj na osetljivost, više nego masa magneta, a pozicija Holovog senzora je ključna, jer neke pozicije pružaju stabilnu osetljivost, dok druge rezultiraju lošim performansama. Zaključak: Hibridna metoda predstavljena u ovom radu efikasno proučava signal elektromehaničkog senzora udara koji kombinuje mehanizam dejstva u svim pravcima, trajne magnete i Holov senzor. Rezultati istraživanja predstavljaju koristan doprinos dizajnu senzora udara u upaljačima granata.
Primena fazi algoritama u komparativnoj evaluaciji projektovanja raskrsnica
Uvod/cilj: Urbane saobraćajne raskrsnice su izuzetno složeni čvorovi u transportnim mrežama zbog ukrštanja više, često međusobno konfliktnih, saobraćajnih tokova. Upravljanje takvim tokovima predstavlja značajan izazov, što dovodi do problema poput promenljivih vremena zadržavanja i vraćanja saobraćaja, naročito kod preopterećenih raskrsnica. Budući da ovakve raskrsnice često deluju kao uska grla, tačne kratkoročne prognoze saobraćajnih tokova su ključne za efikasno planiranje i ublažavanje zagušenja. Cilj ove studije je da predloži robustan okvir za višekriterijumsku evaluaciju projektovanja raskrsnica kako bi se podržalo optimizovano urbano planiranje i upravljanje saobraćajem. Metode: Da bi se odgovorilo na inherentne složenosti i neizvesnosti u vezi sa evaluacijom ovakvih rešenja, u ovom istraživanju se primenjuje fazi analitički hijerarhijski proces (FAHP). Ova metoda je posebno pogodna za kontekste u kojima se stručne evaluacije, koje često uključuju kvalitativne kriterijume poput uklapanja u pejzaž ili uticaja na lokalnu ekonomiju, ne mogu izraziti sa apsolutnom preciznošću. Naš pristup integriše fazi logiku radi upravljanja subjektivnošću i neodređenošću u evaluacijama, kao i kvantitativnim faktorima poput troškova i zasićenosti saobraćaja. Na osnovu opsežnog pregleda literature i utvrđenih standarda u oblasti saobraćajnog inženjeringa i urbanog planiranja, razvijena je sveobuhvatna mreža od 32 kriterijuma i potkriterijuma koji obuhvataju ključne aspekte kao što su bezbednost saobraćaja, nivo usluge i protok saobraćaja. Eksperti dodeljuju težinske vrednosti ovim kriterijumima, a one se zatim obrađuju pomoću FAHP metode kako bi se dobio globalni pokazatelj performansi. Ovaj pokazatelj omogućava rangiranje i poređenje različitih projektnih rešenja. Rezultati: Primena FAHP okvira dovodi do izračunavanja globalnog pokazatelja performansi koji omogućava objektivno rangiranje alternativnih rešenja za raskrsnice. Metodologija pruža strukturiran pristup za balansiranje više, često konfliktnih, kriterijuma u složenim okruženjima odlučivanja. Praktična primenljivost metode prikazana je kroz studiju slučaja raskrsnice Šetija, u kojoj je uspešno identifikovana optimalna konfiguracija od više predloženih varijanti. Ovo potvrđuje svestranost FAHP metode u evaluaciji performansi unutar složenih urbanih sistema. Zaključak: Ova studija uspešno pozicionira FAHP unutar šireg okvira višekriterijumske analize odlučivanja (MCDA) i nudi originalnu primenu u oblasti projektovanja raskrsnica. Integracijom fazi logike, metodologija efikasno upravlja neizvesnošću u vezi sa kvalitativnim i kvantitativnim kriterijumima evaluacije, što je posebno korisno kada je teško doći do preciznih stručnih procena. Predloženi okvir predstavlja robustan i višedimenzionalan alat za urbaniste i saobraćajne inženjere, i omogućava informisanije i optimizovanije odluke o infrastrukturi u složenim urbanim raskrsnicama.
Sva prava zadržana (c) 2026 oualid LARGUECHE
Analiza slobodnih vibracija poroznih funkcionalno gradiranih ploča primenom nove funkcije oblika
Uvod/cilj: Ovo istraživanje uvodi novi analitički okvir za sveobuhvatno ispitivanje prirodnih karakteristika vibracija poroznih funkcionalno gradiranih (FG) ploča. Istraživanje ima za cilj kombinovanje inovativne metodologije funkcije oblika sa naprednim modelom poroznosti u okviru teorije smicajne deformacije višeg reda (eng. HSDT). Metode: Materijalne karakteristike prate raspodelu po zakonu stepena kroz debljinu, pri čemu su šupljine obuhvaćene unapređenim modelom poroznosti. Diferencijalne jednačine za ploče sa prostim oslanjanjem rešene su analitički primenom Navijeove metode. Parametarskom analizom ispituje se uticaj indeksa zakona stepena, geometrijskih odnosa i raspodele poroznosti. Rezultati: Rezultati pokazuju izuzetno slaganje sa postojećim teorijama i otkrivaju značajne zavisnosti, pri čemu i indeks zakona stepena i raspodela poroznosti imaju ključan uticaj na sopstvene frekvencije. Dobijeni su novi uvidi u njihove međusobne (spregnute) efekte na vibraciono ponašanje. Zaključak: Rad pruža fundamentalno razumevanje optimizacije dizajna poroznih FG ploča u naprednim inženjerskim primenama kao što su vazduhoplovni i konstrukcioni sistemi, gde su smanjenje mase i kontrola vibracija od ključnog značaja. Takođe nudi i praktične smernice za inženjerski dizajn i izbor materijala
Sva prava zadržana (c) 2026 Rebai Billel
Modeliranje širenja pukotine zamora u 2D strukturama primenom CPCN-FEM pristupa koji se zasniva na čvorovima
Uvod/cilj: Cilj ovog rada je modeliranje širenja pukotina nastalih usled zamora uvođenjem numeričke metode CPCN-FEM (eng. Crack Propagation by Coordinates of Nodes – Finite Element Method) koja predviđa putanje pukotina sistematskim generisanjem koordinata čvorova oko fronta pukotine. Metode: Pristup definiše četiri glavna čvora za kontrolu pravca širenja i izračunava faktore intenziteta napona (K I) i (K II), kao i ugao nagiba pukotine (β). Metoda je implementirana u FORTRAN-u radi automatizacije praćenja čvorova, ažuriranja koordinata i postepenog napredovanja pukotine u dvodimenzionalnom elastičnom izotropnom modelu. Simulacije se sprovode i upoređuju sa analitičkim rešenjima putanje pukotine koristeći Ričardov kriterijum za određivanje orijentacije pukotine. Rezultati: Numerički model je reprodukovao očekivane putanje pukotina uz visoko podudaranje sa analitičkim predviđanjima i pokazao stabilno ponašanje pomeranja kroz više slučajeva širenja. Integritet mreže je očuvan tokom svih koraka širenja. Zaključak: Rezultati pokazuju da metoda CPCN-FEM predstavlja tačnu, efikasnu i mrežno stabilnu tehniku za modeliranje širenja pukotina nastalih usled zamora koja pruža pouzdana predviđanja evolucije putanje pukotine u mehanici loma.
Sva prava zadržana (c) 2026 Noureddine Mahmoudi, Mohammed Bentahar, Hachemi Nedir , Youcef Moulai Arbi
Sveobuhvatna studija uticaja strukturnog parametra hidrauličnog amortizera na stabilnost gađanja bacača granata
Uvod/cilj: Glavni cilj rada je predstavljanje nove metode za procenu stabilnosti automatskog naoružanja montiranog na tronožac tokom rafalne paljbe. Metode: Matematički model je uspostavljen na osnovu teorije mehanike sistema sa više tela. Lagranževa jednačina druge vrste korišćena je za formiranje sistema diferencijalnih jednačina kretanja mehaničkog sistema. Matematički model uzima u obzir uticaj elastičnosti podloge i uticaj nišandžije putem elastično-prigušnih veza. Dinamičke simulacije sprovedene su na bacaču granata AGS-17. Dobijeni rezultati proračuna su upoređeni sa eksperimentalnim rezultatima radi verifikacije predloženog modela. Rezultati: Rezultati poređenja pokazuju neočekivano visok nivo podudaranja između teorijskog modela i eksperimentalnih rezultata. Greške u početnoj brzini projektila i brzini paljbe iznose 2,52%, odnosno 6,18%. Na osnovu teorijske osnove matematičkog modela, ispitan je uticaj pojedinih strukturnih parametara hidrauličnog amortizera na stabilnost gađanja automatskog bacača granata. Rezultati istraživanja predstavljaju pouzdanu teorijsku osnovu za unapređenje, projektovanje i proizvodnju hidrauličnih amortizera za bacače granata, kao i za automatsko naoružanje uopšte. Zaključak: Rezultati istraživanja prikazani u ovom radu pružaju visoku tačnost i pouzdanost. Rad predstavlja pouzdan naučni dokument za optimalno projektovanje strukture sistema naoružanja. Ključne reči: bacač granata, stabilnost gađanja, automatsko naoružanje, sistemi automatske paljbe, hidraulični amortizer.
Sva prava zadržana (c) 2026 Dung Nguyen Van, Vo Van Bien, Phu Nguyen Minh, Hung Dao Manh
Uvod/cilj: Cilj istraživanja je provera i procena aproksimativne metode modela strategijskih borbenih dejstava agregatnih snaga, baziranim na Lančesterovim jednačinama. Metode: Studijom slučaja poznate operacije „Pustinjska oluja” prikupljeni su potrebni podaci o borbenim sposobnostima i snazi neprijatelja, operativnim faktorima, doktrinarnim principima i načinu upotrebe snaga u borbi. Dobijeni podaci su obrađeni metodom agregacije sila, transformišući snage heterogenog sastava u homogene. Modelovanje bitke je sprovedeno metodom diferencijalnih Lančesterovih jednačina. Rezultati: Potvrđena je delimična validnost modela koji opisuje sukob na praktičnom istorijskom primeru iz studije slučaja, uzimajući u obzir uticaj parametara ishoda sukoba, odnosa gubitaka, potrošnje ubojnih sredstava i broja izvedenih vazduhoplovnih misija. Zaključak: Postoje objektivna ograničenja u primeni modelovanja vojnih operacija, i optimizaciji upotrebe snaga na taktičkom i operativnom nivou. Vrednost ovog metoda jeste mogućnost pouzdane strateške procene vojne moći protivnika na strateškom nivou.
Sva prava zadržana (c) 2023 Mladen S. Kostić, Aca D. Jovanović, Mitar V. Kovač
Izjava o etičkom postupanju za 2026. godinu
Spisak recenzenata Vojnotehničkog glasnika u 2025. godini
Bojni nišan nula u kontekstu dejstva protiv bespilotnih letelica
Uvod/cilj: Ovaj rad razmatra optimalnu daljinu upucavanja automatske puške na savremenom bojištu. Tradicionalno, oružane snage koriste nišanska podešavanja koja usklađuju putanju projektila sa linijom nišanjenja na razdaljinama od 25 m i 300 m. Ovakva konfiguracija je pogodna za automatske puške kalibra od 7 mm do 8 mm pri dejstvu iz ležećeg stava na cilj oblika figure u prilasku. Međutim, sa sve većom upotrebom municije manjeg kalibra (5 mm do 6 mm) i razvojem pretnji na bojištu, potrebno je preispitati ovaj tradicionalni pristup. U radu se ispituje optimalna početna razdaljina upucavanja pri dejstvu kako na cljeve tipa dron tako i na standardne NATO figuralne ciljeve tipa E. Sva ispitivanja i podešavanja sprovedena su upotrebom automatske puške BREN 2 koja se koristi u Oružanim snagama Češke Republike. Metode: U radu su primenjene metode simulacije verovatnoće pogotka. Podešavanja ispitivanog naoružanja BREN 2 su ekperimentalno verifikovana. Rezultati: Verovatnoća pogotka tačkastog cilja u značajnoj meri zavisi od podešavanja daljine upucavanja nišana. Što je veće odstupanje putanje projektila od linije nišanjenja, manja je verovatnoća pogađanja cilja bez korekcije razdaljine. Zaključak: Rezultati istraživanja ukazuju da su pri dejstvu na male i nepravilne ciljeve kao što su bespilotne letelice daljine upucavanja između 50 m i 100 m efikasnije, pri čemu se ne narušava borbena efikasnost protiv standardnih ciljeva u obliku figure.
Kriptografija Laplasovom transformacijom za srpski jezik
Uvod/cilj: U ovom radu autori su dali novu matematičku metodu kriptografije. Procedura je sprovedena za poruke napisane na srpskom jeziku, koji se sastoji od 30 fonema. Metode: Koristili smo standardni razvoj inverzne trigonometrijske funkcije u Tejlorov red. Takođe smo koristili Laplasovu transformaciju za šifrovanje početnog teksta i odgovarajuću inverznu Laplasovu transformaciju za dešifrovanje kodiranog teksta. Rezultati: Napisan je novi kriptografski algoritam za šifrovanje i dešifrovanje tekstualne poruke napisane na srpskom jeziku. Zaključak: Autori su u radu predstavili novi algoritam u kome je korišćena Laplasova transformacija za šifrovanje i dešifrovanje tekstualne poruke. Poruka je na srpskom jeziku u ćiriličnom pismu.
Sva prava zadržana (c) 2026 Tatjana Mirkovic
Nova iteraciona šema za aproksimaciju fiksnih tačaka nekih generalizovanih neekspanzivnih preslikavanja
Uvod/cilj: U radu je predstavljen novi trostepeni iterativni postupak koji konvergira brže od Manove iteracije i S-iteracije, a utvrđeni su i rezultati konvergencije za aproksimaciju fiksnih tačaka generalizovanih Suzukijevih neekspanzivnih preslikavanja i skoro asimptotski neekspanzivnih preslikavanja. Metode: Autori daju specifičnu trostepenu iterativnu metodu {xn}u Banahovom prostoru, definisanu kao niz konveksnih kombinacija trenutnog iterata i njegovih slika pod preslikavanjem T, sa kontrolnim nizovima {αn}, {βn}, {γn} ⊆ (0, 1). Rezultati su dokazani u okviru uniformno konveksnih Banahovih prostora gde se pretpostavlja da je T Suzukijevo generalizovano neekspanzivno preslikavanje ili skoro asimptotski neekspanzivno preslikavanje. Autori su dobili teoreme o slaboj i jakoj konvergenciji koristeći principe demizatvorenosti, osobine Suzukijevih generalizovanih neekspanzivnih preslikavanja i odgovarajuće leme o ponašanju iterata. Za poređenje brzine konvergencije sprovedeni su numerički eksperimenti (obično implementirani u MATLAB-u) u kojima se predložena trostepena iteracija vrši paralelno sa Takurovom i S-iteracijom. Iterati su grafički prikazani kako bi se pokazala konvergencija greške po iteraciji. Rezultati: Nova iteraciona šema konvergira brže od S-iteracione šeme ako je preslikavanje kontrakcija. Nova iteraciona šema konvergira ka fiksnoj tački Suzukijevog generalizovanog neekspanzivnog preslikavanja pod odgovarajućim uslovima. Šema takođe konvergira ka fiksnoj tački skoro asimptotski neekspanzivnog preslikavanja pod odgovarajućim uslovima. Zaključci: Dokazano je, i teorijski i numerički, da trostepeni iteracioni algoritam konvergira brže od Manove iteracije i S-iteracije (a ponekad i brže od nekoliko drugih postojećih metoda) za razmatrane tipove preslikavanja. Autori su dokazali teoreme o slaboj i jakoj konvergenciji za fiksne tačke Suzukijevih generalizovanih neekspanzivnih preslikavanja i skoro asimptotski neekspanzivnih preslikavanja u uniformno konveksnim Banahovim prostorima, čime se generalizuju, proširuju i objedinuju brojni postojeći rezultati aproksimacije fiksnih tačaka u literaturi.
Sva prava zadržana (c) 2025 Penumarthy Parvateesam MURTHY
Organsko-geohemijska procena crnih škriljaca: Studija slučaja doline Saoura, region Tamtert, Alžir
Uvod/cilj: Crni škriljac se sve više prepoznaje kao značajni nekonvencionalni izvor ugljovodonika zbog svog bogatstva organskom materijom i potencijala za proizvodnju nafte i gasa. Međutim, njegova složena geohemijska priroda, posebno u nedovoljno istraženim regionima poput Tamerta u jugozapadnom Alžiru, predstavlja izazov za preciznu procenu. Cilj ovog istraživanja je procena potencijala crnih škriljaca iz oblasti Džebel-Zereg korišćenjem naprednih metoda organske geohemije. Metode: Prikupljeno je pet uzoraka crnog škriljca iz Džebel-Zerega, region Tamert. Određen je sadržaj ukupnog organskog ugljenika (eng. TOC), a sprovedene su i Rock-Eval 6 piroliza i elementarna analiza. Mereni parametri uključivali su TOC, S1, S2, Tmax, Indeks vodonika (HI), Indeks kiseonika (OI) i refleksivnost vitrinita (Ro), što je omogućilo analizu tipa organske materije, termalne zrelosti i kapaciteta generisanja ugljovodonika. Rezultati: Vrednosti sadržaja ukupnog organskog ugljenika kretale su se od 0,51 do 2 %, sa prosekom od 1,33 %, što ukazuje na prihvatljiv do vrlo dobar kvalitet matičnih stena. Vrednosti S2 kretale su se od 0,45 do 4 mg HC/g stene, a prosečni Indeks proizvodnje (PI) iznosio je 2,23. HI vrednosti (51–233 mg HC/g TOC), zajedno sa OI i Tmax, ukazuju na prisustvo kerogena tipa II i III, što sugeriše potencijal za proizvodnju i nafte i gasa. Vrednosti Tmax (435–465 °C, prosečno 447 °C) i refleksivnost vitrinita (0,68–1,19 %) potvrđuju termalnu zrelost. Pozitivna korelacija između TOC i S1 vrednosti podržava prisustvo endogenih ugljovodonika. Zaključak: Integrisani geohemijski pristup potvrđuje da su crni škriljci iz Džebel-Zerega termalno zreli i bogati organskom materijom, sa obećavajućim potencijalom za proizvodnju naftnih škriljaca. Ovi rezultati podržavaju dalja istraživanja i razvoj nekonvencionalnih izvora ugljovodonika u regionu Tamert.
Sva prava zadržana (c) 2026 Abdelghani Kadou
Optimizacija popravke zavarenih cevovoda sa površinskim pukotinama pomoću kompozitnog omota zasnovana na metodi konačnih elemenata: uticaj geometrije, svojstava adheziva i unutrašnjeg pritiska na ponašanje pukotine u modu I
Uvod/cilj: Strukturni integritet cevovoda pod pritiskom često je ugrožen pojavom površinskih pukotina, naročito u zavarenim zonama. Ovaj rad ispituje efikasnost ojačanja kompozitnim omotom pri sanaciji dužinskih polueliptičnih pukotina u zavarenim čeličnim cevovodima izloženim unutrašnjem pritisku. Iako uticaji okoline poput temperature, vlage i hemijskog dejstva nisu modelovani, isti su prepoznati kao ključni faktori koji utiču na dugoročnu izdržljivost kompozitnih popravki. Metode: Razvijen je trodimenzionalni model konačnih elemenata za zavareni cevovod (spoljašnji prečnik = 1016 mm, debljina = 12,8 mm) sa spoljašnjom polueliptičnom pukotinom (2c = 10,24 mm, a = 2,56 mm). Tehnika virtuelnog zatvaranja pukotine primenjena je za proračun faktora intenziteta napona u modu I pod dejstvom unutrašnjih pritisaka u opsegu od 2 do 12 MPa. Parametarskom analizom ispitan je uticaj dužine omota (100–400 mm), njegove debljine (6–12 mm) i obuhvatnog ugla oko cevi (30°–360°), kao i modula smicanja adheziva, njegove debljine i efekata odlepljivanja. Rezultati: Povećanje dužine, debljine i obuhvatnog ugla omota dovelo je do smanjenja faktora intenziteta napona, čime je poboljšano ublažavanje oterećenja u vrhu pukotine. Veći modul smicanja adheziva poboljšao je prenos opterećenja na interfejsu, dok je prevelika debljina adhezivnog sloja smanjila efikasnost popravke. Lokalizovano odlepljivanje adheziva značajno je povećalo faktore intenziteta napona pod pritiskom, ukazujući na veliku osetljivost učinka popravke na kvalitet vezivanja lepka. Zaključak: Rad pruža smernice za projektovanje i optimizaciju kompozitnih ojačanja pri sanaciji zavarenih cevovoda. Iako je u radu analiziran pravougaoni omot, buduća istraživanja bi trebalo da obuhvate alternativne geometrijske oblike u cilju smanjenja koncentracije opterećenja na ivicama, kao i da uzmu u obzir uticaje okoline i zamora materijala radi pouzdanije dugoročne procene.
Sva prava zadržana (c) 2026 Hachemi Nedir, Noureddine mahmoudi, foudil khelil, Abed Bouadi, Youcef Moulai Arbi
Karakteristike zaklanjanja lasera i emisije infracrvenog zračenja dimne smeše na bazi crvenog fosfora i legure Mg-Al
Uvod/Cilj: Sposobnost prigušivanja laserskog zračenja i emisije infracrvenog zračenja predstavlja jednu od ključnih karakteristika koje utiču na kamuflažnu efikasnost multispektralnih dimnih zavesa na bojnom polju. Ovaj rad ispituje uticaje sadržaja crvenog fosfora i legure Mg-Al, početne mase dimnog sastava i relativne vlažnosti vazduha na karakteristike zaklanjanja dimnog oblaka, uključujući stepen prigušenja lasera, masu koeficijenta ekstinkcije, faktor efikasnosti generisanja aerosola i faktor kvaliteta. Takođe, u radu su analizirane i osobine infracrvenog zračenja dimnih zavesa na bazi crvenog fosfora i legura Mg-Al (RP/Mg-Al). Metode: Prigušenje laserskog zračenja određivano je upoređivanjem početne snage lasera sa snagom izmerenom nakon prolaska kroz dimnu zavesu. Kroz ispitnu komoru emitovan je kontinuirani laser talasne dužine 1,064 µm i izlazne snage 11,0 mW, a snaga je merena pomoću laserskog merača snage. Infracrvene osobine dimnih oblaka analizirane su spektralnim radiometrom SR-5000N u opsegu talasnih dužina od 2,5 do 14,0 µm. Rezultati: Rezultati pokazuju da povećanje sadržaja crvenog fosfora, mase uzoraka i relativne vlažnosti vazduha poboljšava karakteristike laserskog zaklanjanja. Za komoru dimnog oblaka zapremine 1 m³, procenjene optimalne mase uzorka su 3,25 g i 2,30 g pri nivoima relativne vlažnosti od 65% i 90%. Takođe, povećanjem sadržaja legure Mg-Al povećava se emisija infracrvenog zračenja u β opsegu (3–5 μm), dok emisija u γ opsegu (8–14 μm) opada. Zaključak: Karakteristike zaklanjanja lasera dimnih smeša na bazi RP/Mg-Al mogu se efikasno kontrolisati optimizacijom sadržaja RP/Mg-Al i nivoa relativne vlažnosti. Takođe, smeše na bazi RP/Mg-Al pokazuju izražene karakteristike infracrvenog zračenja koje su takođe pod uticajem sadržaja crvenog fosfora i legure Mg-Al. Težište budućih istraživanja bi trebalo biti usmereno na ispitivanje karakteristika zaklanjanja smeša na bazi RP/Mg-Al u bliskom i dalekom infracrvenom opsegu.
Sva prava zadržana (c) 2026 Dinh Thang Pham, Duc Nhan Phan, Trung Toan Nguyen
Primena FMECA metode za identifikaciju otkaza u vetroturbinskim sistemima
U ovom radu prikazani su potencijalni uzroci otkaza komponenti vetroturbinskog sistema koji utiču na pouzdan i efikasan rad iste. Otkazi komponenti u vetroturbinama mogu dovesti do potpunog otkaza sistema, što rezultira zastojima, smanjenom pouzdanošću i povećanim troškovima. Zarad maksimalnog iskorišćenja potencijala energije vetra, bitno je potencijalne otkaze svesti na minimun. Primenom FMECA metode (Failure mode Effects and Criticallity Analysis) utvrđene su kritične komponente vetroturbinskog sistema, čime se pruža mogućnost da se odrede prioriteti za rešavanje problema. Rezultati naglašavaju važnost održavanja i optimizacije dizajna radi smanjenja rizika od otkaza i maksimizacije iskorišćenja energije vetra. Uvod/cilj: Pouzdanost vetroturbinskih sistema igra ključnu ulogu u obezbeđivanju stabilnog i efikasnog snabdevanja električnom energijom iz obnovljivih izvora. Otkaz bilo koje komponente može izazvati zastoj sistema, smanjiti njegovu pouzdanost i povećati troškove eksploatacije. U tom kontekstu, važno je prepoznati i analizirati potencijalne kvarove kako bi se poboljšala celokupna pouzdanost sistema. Cilj ovog rada je analiza pouzdanosti vetroturbinskog sistema primenom FMECA metode. Fokus je na identifikaciji najkritičnijih komponenti i razumevanju uzroka i posledica njihovih otkaza, kako bi se doprinelo unapređenju projektovanja, održavanja i rada sistema. Metode: U ovom radu primenjena je metoda FMECA (Failure Modes, Effects, and Criticality Analysis), koja omogućava detaljnu procenu potencijalnih otkaza sistema, njihovih uzroka i posledica, kao i identifikaciju najkritičnijih tačaka sistema na osnovu kvantitativnih parametara. Metodologija obuhvata sledeće korake: · Identifikaciju ključnih komponenti vetroturbine, uključujući rotor, menjač, generator, sistem za upravljanje i druge podsisteme. · Definisanje mogućih načina otkaza za svaku komponentu, uz navođenje mehanizama koji mogu dovesti do kvara (habanje, pregrevanje, mehaničko oštećenje itd.). · Procenu posledica otkaza, kako na samu komponentu, tako i na celokupan rad vetroturbine. · Numeričku procenu rizika kroz dodeljivanje vrednosti za: o verovatnoća pojave potencijalnog otkaza (R1), o značaj potencijalnog otkaza (R2) i o verovatnoća otkrivanja otkaza i sprečavanje njegovog ispoljavanja (R3). · Izračunavanje nivoa kritičnosti (R) korišćenjem izraza · Rangiranje komponenti prema R vrednostima, radi identifikacije onih koje najviše ugrožavaju pouzdanost sistema i zahtevaju prioritetno praćenje ili optimizaciju. Rezultati: Rezultati FMECA analize pokazali su da su najkritičnije komponente vetroturbinskog sistema: 1. Menjač – najviši nivo kritičnosti (R vrednost), jer otkaz menjača može dovesti do potpunog zastoja sistema i iziskuje skupe popravke. 2. Generator – visoka ozbiljnost otkaza i srednji nivo mogućnosti otkrivanja problema. 3. Sistem za upravljanje vetroturbinom – iako su otkazi ređi, posledice mogu biti ozbiljne zbog gubitka kontrole nad turbinom. Na osnovu analize, komponente su svrstane u prioritete održavanja i praćenja, s ciljem pravovremene detekcije potencijalnih kvarova i prevencije havarija. Zaključak: FMECA metoda se pokazala kao efikasno sredstvo za identifikaciju i rangiranje potencijalno kritičnih komponenti vetroturbinskog sistema. Rezultati ukazuju na to da menjač, generator i sistem za upravljanje predstavljaju najosetljivije tačke sistema. Njihovo preventivno održavanje, uz uvođenje sistema za praćenje stanja i unapređenje dizajna, može značajno povećati pouzdanost i smanjiti operativne troškove. Ova analiza može poslužiti kao osnova za unapređenje strategija održavanja i povećanje efikasnosti rada vetroparkova.
Sva prava zadržana (c) 2026 Branislava Radišić
Neka razmatranja o termodinamici kvantne mehanike na krug i Kaluža–Klajn modeli
Uvod/cilj: Kvantna mehanika na krugu je istražena i primenjena na Kaluza-Klajn model sa kompaktifikovanom dimenzijom. Metode: Korišćene su metode kvantne mehanike i statističke mehanike. Takođe, razmatran je Kaluza-Klein model igračke kompaktne dimenzije. Rezultati: Rezultujuća particiona funkcija se može proceniti u zatvorenom obliku, dajući posebnu funkciju. Predstavlja fazni prelaz u zavisnosti od geometrije. Kada se koristi u modelu Kaluza-Klajn, pokazuje fazni prelaz regulisan poluprečnikom kruga, a prelaz nestaje kada je poluprečnik beskonačan, odnosno u ravnom prostoru. Zaključak: Kvantna mehanika na krugu pokazuje mnoge neobične karakteristike. Nivoi energije su odvojeni usled geometrije, nasuprot konfiguracionom prostoru prave linije. Predstavlja fazni prelaz u zavisnosti od radijusa kruga, takođe kada je isti ugrađen u Kaluza-Klajn model. Ova karakteristika nestaje kada poluprečnik postane beskonačan, u ravnom prostoru.
Sva prava zadržana (c) 2026 Nikola Fabiano